TVÅ DAGAR, EN NATT
Hallå?
Jag låg och vilade.
Vänta lite. Jag måste ta ut min paj ur ugnen.
Jag har gjort en paj till barnen.
Ja, men varför det?
Men säg varför.
Nej.
Nej, Juliette.
Nej.
Du får inte gråta.
Jag måste hålla ut. Jag får inte gråta.
Sandra...
Sandra?
Sandra...
Sandra!
- Juliette ringde. Varför inte gå dit? - Det tjänar ingenting till.
- Hon får igenom en ny omröstning. - Hon drömmer. De skiter i mig.
Hon sa att verkmästarn träffat dem var för sig och skrämt dem.
- De föredrar sin bonus. Normalt. - Nej, det är inte normalt.
Det är Juliette.
Hallå?
Ja.
Hon vill tala med dig.
Sandra, snälla du, tala med henne.
Sandra...
Snälla du.
Hallå.
Ja.
Okej.
- Nå? - Hon sa Dumont inte bestämt sig än.
- Han går med på att träffa mig. - Nu?
- Innan klockan fem. - Jag skjutsar dig.
- Men barnen, då? - Vi hämtar dem. De får följa med oss.
Jag mejlar till Estelle att de ska vänta på oss vid trappan.
Sandra...
Det ska väl inte börja nu igen?
Det ordnar sig.
- Jag åker inte dit. - Du måste göra det, Sandra.
- Tar du dem igen? - Ja, jag gråter ju som en idiot.
Läkaren sa du skulle sluta. Du är inte sjuk längre. Ta bara en halv.
Enda sättet att sluta gråta är att slåss för jobbet.
Jävlar.
Hur ska vi klara avbetalningarna på huset utan din lön?
Vi får flytta till socialbostad igen.
Nej, det gör vi inte. Ge inte upp. Du måste kämpa.
- Jag deppar ihop igen. - Nej då.
- Jo. - Nej.
- Hej, ungar!-Hej, Manu! - Hej.
- Skynda dig, vi får inte missa honom. - Det är lugnt, hon är bara kvart i.
- Är herr Dumont på sitt kontor? - Nej, han gick ut via parkeringen.
- Varför väntade han inte på oss? - Jag ljög för att få med dig. Kom!
Herr Dumont.
Godkväll, herr Dumont. Jag är här med Sandra.
Kom!
- Godkväll, fru Bya. - Godkväll.
Kan vi rösta igen på måndag morgon? För Jean-Marc hade talat med flera.
Till de som tvekade sa han att ni valt att avskeda Sandra.
Inte alls! Jag bad Jean-Marc fråga om majoriteten föredrog att få en bonus-
- eller behålla fru Bya. Vår ekonomi klarar inte både och. Det var allt.
Jean-Marc sa att ni helst avskedar. Om inte Sandra, så nån annan.
- Sa han det? - Ja, till tre personer.
14 av 16 har valt att få bonusen. Tre personer gör ingen skillnad.
Vore väl ärligare med ny omröstning utan Jean-Marc som försöker påverka.
Respekterar ni valhemligheten, så har jag inga invändningar.
- Jag hade tänkt tala med er på måndag. - Jag talar med fru Bya.
Kris och asiatisk konkurrens för sol- paneler tvingar mig ta vissa beslut.
- Vi ses på måndag. Hej då. - Herr Dumont!
- Kan vi rösta mellan 8:00 och 8:30? - Hör med Jean-Marc.
Inge inte falskt hopp. Förutom två röstade alla för bonusen. Legitimt!
Hej då, herr Dumont.
Vi vann första ronden.
Vad är det?
Vill du dricka?
Här...
Jag vet inte vad det är med mig. Jag fick inte fram ett ljud.
Ville säga jag är i form att arbeta igen, men fick inte fram ett ljud.
Det var nog för du var här igen och framför herr Dumont.
Även om du var tyst, så var det tack vare att du var här han gav efter.
- Tror du det? - Ja. Det blir likadant på måndag.
När de får se dig, kan de inte bara tänka på sin bonus.
- Får jag bära dem? - Och jag?
Två var. Se upp, håll dem rakt.
Se upp för bilen, Maxime!
Ska jag ringa Juliette om adresserna?
Nej.
Varför vill du inte försöka?
Jag är säker på att det kan funka.
Varsågod.
Blir mamma sjuk igen om hon förlorar jobbet?
Hon kommer inte förlora det. Ropa på henne och säg att vi äter.
Den sista kommer jag med.
Mamma, nu äter vi!
- Den är jättevarm. - Jag ska skära den åt dig.
Vänta.
- Svarade mamma? - Nej.
Börja äta. Jag hämtar mamma.
- Ska du sova redan? - Ja.
- Klockan är bara sju. - Jag är helt slut.
- Ät i alla fall med oss. - Nej, jag är för trött.
Nej, du bara släpper taget i stället för att reagera.
Lätt att säga så.
Utom Juliette och Robert tänkte ingen på mig. Som om jag inte existerade.
Sandra!
Men de har rätt. Jag existerar inte. Jag är ingenting, ingenting alls.
Sandra...
Du existerar, Sandra.
Jag älskar dig.
Du existerar även för dem. De tvekade om bonusen, för de tänkte på dig.
Så hälsa på dem, var för sig, i helgen.
Hör du vad jag säger?
Jag träffar dem på måndag morgon. Det är samma sak.
Nej, då är de i grupp och du kan inte tala med var och en.
Säga att du vill behålla arbetet, att du behöver din lön-
- få vara med dem, inte vara ensam och arbetslös.
- Jag kommer uppfattas som en tiggare. - Nej då, det är inte...
- Kommer ni och äter? - Ja, vi kommer.
Inte ditt fel att de förlorar bonusen om du får stanna. Din chefs beslut.
- Jag hör dig inte, Juliette. - Julien Lemmens, Villers-le-Temple.
- Men hon känner inte till gatan. - Jag kollar i telefonkatalogen.
Atarhouch, Hicham. Rue de l'Échelle, nr 23.
Bravo.
Kolla om du har Julien Lemmens i Villers-le-Temple, med två 'm'.
- Ja, det skulle bli till hjälp. - Hon kan be Robert skjutsa dig.
Jag tar bussen. Två, tre stycken bor inte så långt bort.
Hon tar bussen till dem som inte bor så långt bort.
Ja, tolv på restaurangen. Sen skjutsar jag henne.
Ja, här kommer hon. Tack.
Hon vill tala med dig.
- Jag hämtar en kopp kaffe. - Ja.
Vi får se.
Ja. Jadå.
Puss.
Får vi följa med dig i morgon och sen äta på Lunch Garden.
Det är bättre att mamma är ensam för att diskutera med sina kollegor.
Jag skjutsar er till Nona.
Hon kommer sen med er till restaurangen.
Det är Robert.
Hallå?
Men tror du att...
Okej, jag antecknar.
Tack och hej.
- Han sa att han träffat Kader. - Vänta lite.
Kader är en av kollegorna och han är inte hemma i helgen.
Han sa till Robert att jag kan ringa honom på mobilen.
Ring honom. Om han säger du kan ringa så är han beredd att lyssna på dig.
Ring.
Hallå? Kader?
Ja, det är Sandra.
Jodå, bara bra.
Ja, jag är i form.
Robert sa att jag kunde ringa dig. Jag stör dig väl inte?
Det är apropå omröstningen.
Jag träffade Dumont med Juliette och han är med på ny omröstning på måndag.
Jaha, Robert sa det.
Ja, och då...
Jag undrar om du är med på att jag stannar.
Ja, jag vet. Det är inte du som bestämmer, men...
Du förstår att...
Jag vill inte att du ska förlora 1 000 euro, men...
Jag vill bara säga att...
Vänta lite.
Jag vill bara be dig rösta på mig, så att jag får behålla mitt arbete.
Jag behöver min lön. Vi behöver den hemma.
Att vägra rösta...
Det skulle inte räcka.
Det du måste göra är att acceptera att förlora din bonus.
Men jag vill inte tvinga dig. Jag vet ju att du också behöver 1 000 euro.
Är det sant?
Åh, Kader!
Stort tack.
Du är så snäll.
Tack, tack.
Ja, ja.
Trevlig helg, du också.
Vi ses på måndag morgon. Tack. Hej då.
Ja?
Hej. Jag heter Sandra och jobbar på Solwal med Mireille.
- Kan jag få prata med henne? - Hon är inte hemma.
- När kommer hon hem? - Halv ett, ett.
Då kommer jag förbi senare. Tack. Hej då.
Hej då.
- Hej. - Hej.
Jag heter Sandra och jobbar på Solwal med Willy.
Kan jag få prata med honom ett par minuter? Det gäller jobbet.
Ja, han är på gården.
Willy!
- Hej. - Hej.
Jag fick din adress av Robert.
Jag kommer för Juliette och jag talade med Dumont-
- som är med på en ny omröstning på måndag.
För Jean-Marc talade med några för att skrämma dem.
Jag ville fråga dig om du är med på att rösta, så jag får ha kvar jobbet.
Jag röstade inte emot dig. Jag röstade för min bonus.
Det är Dumont som kopplade ihop det. Inte jag.
Jag vet och det är fräckt av mig att tvinga er att välja-
- men jag vill inte förlora jobbet, för utan min lön klarar vi oss inte.
Jag kan inte. Jag behöver min bonus. Vår äldsta går på universitetet.
- 500 euro kostar det varje månad. - 600 med kostnader i studentbostaden.
Vad säger de andra?
Robert, Juliette och Kader ska rösta för att jag ska få vara kvar.
De andra vet jag inte. Du är den första jag träffar.
- Jag ska tänka över det. - Va? Du vet ju att vi inte kan.
- Det är okej. - Det är det inte.
Jag skulle gärna vilja hjälpa er men jag är arbetslös sen februari.
Utan det han återvinner och vi sen säljer i lumpbod, klarar vi oss inte.
Jag förstår. Ursäkta.
Nej, be inte om ursäkt. Vi kan bara inte.
- Har du adressen...? - Vill ni ha nåt att dricka?
- Apelsinjuice eller vatten? - Nej tack.
- ...till Dominique eller Alphonse? - Jag har Yvons adress.
- Och hans sons. - Ja, tack.
De bor på 75, rue Côte d'Or.
Det är i Sclessin.
- Hej då. - Hej då.
Mireille!
- Hej. - Det var länge sen.
- Mår du bättre? - Ja. Tack.
Kan vi prata lite apropå omröstningen som gällde bonus eller mitt avsked.
Gärna men jag har lite bråttom, för vi ska till... Ta det snabbt!
- Jag kan komma igen senare, i morgon. - Nej, nej, säg det nu.
Juliette och jag träffade Dumont som är med på en ny omröstning på måndag.
För Jean-Marc hade talat med några för att påverka och skrämma dem.
Så jag undrar om du är med på att rösta för att jag ska få vara kvar.
Javisst, men gör jag det förlorar jag min bonus.
- Ja, men det har inte jag bestämt. - Inte jag heller.
- Accepterar de andra förlorad bonus? - Just nu är det tre. Juliette...
Enkelt med en man som reparerar bilar svart. Själv har jag lämnat min man.
Med min nya vän måste vi köpa möbler, TV, säng, tvättmaskin, matporslin.
- Vi måste köpa allt. Jag kan inte... - Ursäkta.
Jag kan inte förlora 1 000 euro. Du får inte bli arg på mig.
Nej då, jag är inte arg på dig.
Jag beklagar, men nu måste jag gå. Ursäkta...
Hej då.
Du tar väl inte illa upp?
- Nej då. Hej då. - Hej då.
Hallå?
Ja. Två och de sa nej.
De behöver sina bonusar. Det är normalt. Jag sa ju det.
Ja. Tack.
Ja, puss på dig med.
Hallå, vem är det?
Det är Sandra. Kan jag få tala med Nadine?
- Är du Nadines dotter? - Ja, men hon är inte hemma.
Jag arbetar med din mamma på Solwal. Vet du hur dags hon kommer hem?
Jag vet inte. Hon sa inte det.
Jag hörde dig, Nadine. Varför vill du inte tala med mig?
Kände du inte att de kanske kommer ändra sig?
Nej, och jag tänker mig in i deras ställe. 1 000 euro...
Du har redan tre som är med på det, tre av sex är hälften.
Jag fixar fruktsallader. De är klara om fem minuter.-Ja, jordgubbar med.
Mår du bra, mamma?
Jag kommer strax.
Jag vill inte att mina barn ska se mig gråta igen.
Har du en näsduk?
Den är ren.
- Det som sårar mig mest är Nadine. - Men vi skiter i Nadine.
Vi kom så bra överens, men hon ville inte ens tala med mig.
- Jag går hem nu. - Vi försöker med en eller två till.
- Det tjänar ingenting till. - Vi försöker.
Hur är det?
Jag drömde att Maxime drunknade.
Hur många har du tagit?
Låt mig vara.
Hej, jag skulle vilja tala med Timur. Är det din pappa?
- Är han hemma? - Han är på fotbollen.
- Är han på en match? - Nej, han är ungdomstränare.
- Är det långt härifrån? - Nej, det är nära.
Ta den gatan och sen ser ni lamporna.
- Ser ni därborta? - Ja.
- Tack. Hej då. - Hej då.
4,80, tack.
Tack.
- Hej, jag söker Timur. - Ja, han är där.
På planen längst bort med minstingarna.
För att gå dit, går ni ut och tar sen till vänster.
Tack.
Timur!
- Hej. - Hej.
Din dotter sa att du var här. Jag ringde på hos dig.
Jag ville träffa dig apropå att ni röstat för bonus eller mitt avsked.
Juliette och jag träffade Dumont som är med på en ny omröstning på måndag.
Jean-Marc påverkade några genom att säga att-
- Dumont vill ju hur som helst avskeda personal och att...
Var det inte jag som fick sluta, så skulle det bli nån av dem.
Jag ville veta om du är med på att rösta för att jag ska få vara kvar.
Ja, självklart är jag med på det.
Jag är så glad över att du kom.
Igår kväll ångrade jag att jag röstat för att få min bonus.
Förlåt.
Nej, säg inte förlåt. Jag förstår. 1 000 euro!
Nej.
Jag skäms. Jag glömde till och med allt som du har gjort för mig.
Minns du när jag hade sönder cellerna?
Och du sa att det var du. Minns du det?
Ja, och Jean-Marc sa: "Är det såhär du visar för den nye hur man gör?!"
Jag är verkligen glad över att du kom.
Hur många går med på förlorad bonus?
Fyra. Robert, Juliette, Kader. Det blir fyra med dig.
- Jag har nio till jag ska besöka. - Du kommer lyckas.
- Har du varit hos Miguel? - Nej, inte än.
Jag ringer honom.
Nu måste jag gå.
Hej då, vi ses på måndag.
Tack.
Hej då.
Lycka till.
Ja, vem är det?
Jag heter Sandra. Jag arbetar med Hicham på Solwal.
- Hej. - Hej.
Jag gick upp, för portvakten sa elen gått så porttelefonen är ur funktion.
Ja, inga problem.
- Är ni Hichams fru? - Ja, men han är inte hemma just nu.
- Vet ni när han kommer tillbaka? - Nej.
Kan ni ringa honom och fråga när han kommer?
Eller få veta om jag kan gå dit där han är?
Förlåt att jag frågar, men jag måste få träffa honom.
Han kan hjälpa mig att förhindra att jag blir arbetslös.
Aissou!
Aissou! Kom hit med telefonen, är du snäll.
- Tack, gumman. - Hej.
Jadå, allt är bara bra.
En kvinna som arbetar med dig på Solwal vill tala med dig.
Han undrar om ni inte kan vänta till på måndag? På fabriken?
För mig är idag eller imorgon bättre.
Nej, hon säger att idag eller imorgon är bättre.
Han vill tala med er.
Hallå. Ja, hej Hicham.
Ja.
Men sa Kader att...
Ja.
Ja, då så.
Ja, det är ju synd för min del, men jag förstår.
Ja.
Jadå. Okej. Hej då.
- Tack. Hej då. - Hej då.
Kader hade redan ringt honom. Han sa nej, för han behöver bonusen.
Juliette skickade ett sms med en adress till.
- Jag ska köpa vatten. Vill du ha nåt? - Nej.
80 cent, tack.
- Tack. - Tack.
- Hej då. - Hej då.
Hicham?
Kom. Kom!
Jag jobbar här på helgerna. Min fru sa det inte, för jag jobbar svart.
Förlåt att jag snoppade av dig i telefonen men jag kan verkligen inte.
Jag vill inte att du förlorar jobbet men jag vill inte förlora min bonus.
Tänk dig in i mitt ställe. Det täcker både gas och el under ett år.
Tänk dig in i mitt ställe också.
Jag är frisk nu. Jag vill börja jobba igen och ha en lön.
Och vara med er. Inte vara ensam och arbetslös.
Du måste få stanna och vi få vår bonus.
Jag sa det till Jean-Marc som säger att det är omöjligt för Dumonts del.
- Har du träffat Jean-Marc? - Nej, han ringde mig.
Som han väl ringt alla andra, så att vi inte ändrar oss.
Varför tycker han det är bäst att jag får sparken?
Jag vet inte. Han tycker det. Jag sa att han hade fel, men...
Nu måste jag gå.
Vad sa han apropå mig?
Han anser att en som varit sjuk inte längre presterar lika bra.
Jag sa det är fel. Efter min olycka var jag inte svag utan mer motiverad.
Vad är det?
Mår du bra?
Starta.
Du vill hjälpa mig men tror inte det kommer gå.
Jo. Du måste också tro det och skita i vad din korkade verkmästare säger.
Han har rätt. Jag är inte längre kompetent.
Jag gråter jämt och tappar rösten.
Än sen? Vem som helst i ditt ställe skulle klappa ihop.
Du är i form, och så får du veta att du fått sparken.
Man kan bli golvad för mindre. Jag hade också varit golvad.
Får du börja jobbar du snart med alla som stött dig och det blir som förut.
Till och med bättre.
Vi ska gå till pappan och sonen. Rue Côte d'Or är precis i närheten.
Jag skulle vilja vara i hans ställe.
I vems ställe?
Fågeln som sjunger...
Ska vi gå nu?
Jag känner att vi kommer gå ifrån varann.
Varför säger du så?
För du älskar mig inte längre.
Du tycker synd om mig men du älskar mig inte längre.
Sandra...
Gör det dig inget att vi inte har älskat på fyra månader.
Jo.
Men jag vet att vi kommer göra det igen.
- Hej. - Hej.
Jag kommer för Juliette och jag talade med Dumont-
- som är med på ny omröstning på måndag.
För Jean-Marc påverkade omröstningen med saker han sa för att skrämma dem.
- Vad sa han för saker? - Att Dumont vill avskeda personal.
- Om inte mig, så nån annan. - Vem sa han det till?
Till minst tre, fyra stycken. Jag vet inte vilka, men Juliette vet det.
Hon vet jämt allt, den där.
Jag ville fråga om ni är med på att rösta, så jag får ha kvar jobbet.
Vad säger de andra? De du har träffat.
Juliette, Robert, Kader och Timur röstar för att jag ska få vara kvar.
Jag har åtta till att besöka med er två.
Jean-Marc har kanske ringt och sagt att jag på grund av min depression-
- inte skulle kunna jobba som förut. Men det är inte sant. Jag är i form.
Jag vill du ska få jobba men jag vill inte mista bonusen. Mycket pengar!
Jag vet. Men jag bestämde inte att ni inte får bonusen om jag stannar.
Jag vill bara arbeta och få lön för vi behöver den hemma...
- Bonusen har vi jobbat för. - Jag vet.
Men du vill ha stålarna.-Hon vill inte vi ska få dem. Är det normalt?
- Vi kan diskutera. - Nej. Stålarna är våra.
- Skäms du inte att sno våra stålar? - Nej, jag håller inte käften!
Hoppa in!
Yvon!
Jag såg en galning köra iväg. Vad var det som hände?
Yvon...-Jag hämtar vatten.
Monsieur...
Häll det över huvudet.
- Yvon... - Ser ni min hand?
- Hur många fingrar? - Tre.
- Vem är det? - Jag är hennes man.
Du kan räkna med mig på måndag.
- Det var mitt fel att de slogs. - Ta det lugnt.
Jag orkar inte längre och du agerar som om inget hänt.
Men det är mitt fel att folk slåss och det tål jag bara inte.
- Det var första gången det hände. - Nej, så är det varenda gång.
Jag känner mig som en tiggerska. En tjuv som vill sno deras stålar.
De tittar på mig, redo att klippa till mig.
Och jag har lust att klippa till dem. Jag ska sova.
- Vi skulle ju hälsa på Miguel också. - Nej, jag träffar honom på måndag.
Sandra!
- Fem av tio vill att du ska... - Två!
De andra gick med på det för jag tvingat dem till medlidande.
Om jag fick börja hur skulle jag bete mig mot dem som missat sin bonus?
Hur skulle jag uppföra mig i samma ateljé, vid samma maskin, i matsalen?
Jag går inte dit på måndag. De får besluta utan mig.
Sandra, Juliette ringer på din mobil.
Nej, jag ska sova.
Sandra...
Juliette ringde. Timur hade sagt att Miguel kommer rösta på dig.
Det blir sex. Det återstår bara tre.
Vi går till dem i morgon.
Jag känner mig så ensam, Manu.
Vi ska klara det här.
Sandra! Sandra...
Jag såg dig genom fönstret. Jag målar och har musik på, så jag hörde inte.
Hej.
Kom in.
Tack, men jag har fortfarande jobb, alltså jobb...
- Jag ville träffa dig därför att... - Ja, jag vet varför du kommer.
- Vi röstar igen på måndag. - Har Jean-Marc ringt dig?
Nej, Nadine.
- Sa hon att hon inte öppnat för mig? - Ja, och att hon behöver 1 000 euro.
Det kunde hon själv sagt till mig.
Hur många går med på förlorad bonus?
Sex.
Jag har fyra till jag ska träffa, fem med dig.
Jag har diskuterat det med min man. Vi har stora utgifter för huset.
Bonusen ska vi använda till en terrass på baksidan.
Men där är så lerigt, så vi ska bygga en liten mur.
- Jag ber om ursäkt. - Be inte om ursäkt.
Det är inte därför...
Jag är lite nervös inför morgondagen.
Då går jag, då.
Vänta, Sandra!
- Det tar mig emot att säga nej. - Jag vill inte du ska ha medlidande.
Det har jag inte, men sen i fredags får jag inte bort det ur tankarna.
Vi behöver ju pengarna, men... Jag ska prata med min man igen.
Han kommer hem vid tolv. Stack iväg på sin mountainbike.
Kan du komma förbi igen? Eller så ringer jag dig 13:00.
Okej, jag ska notera ditt nummer. Jag hämtar min telefon.
Jag noterar.
Med två 't'?
Ja, vi åker till Julien.
Jag vet inte. Hon skulle prata med sin man.
- Hon kommer säga ja. - Han säger att hon kommer säga ja.
Men jag vet inte. Vi får se.
Ja. Tack.
Basta!
- Varför stängde du av? - Vill du att jag sätter på den igen?
- Ja, sluta upp med att skydda mig. - Det gör jag inte.
Jo. Du stängde av för du tänkte att låten var för deprimerande för mig.
Det är ju sant att den inte precis är...
Är ni ett Jehovas vittne?
Nej.
- Ursäkta, de kommer jämt så här dags. - Hej, jag heter Sandra.
Jag arbetar med Julien på "Solwal". Kan jag få prata med honom?
Han är inte hemma. Han är på kafét på torget mitt emot kyrkan.
- Tack. Hej då. - Hej då.
Han är på bistron men där är fullt med folk.
Vi väntar tills han kommer ut.
Nej, jag träffar honom på måndag.
Hon är halv ett. Vi köper nåt i bageriet och äter medan vi väntar.
- Är du hungrig? - Ja.
- En bakelse med fruktfyllning? - Nej.
- Det finns minipizzor. - Där kommer han.
Gå dit.
Gå dit! Jag köper en minipizza till dig.
Julien!
- Hej. - Hej.
Min son Ryan.
- Hej. - Hej.
Jag ville tala med dig för i fredags träffade Juliette och jag Dumont-
- som är med på en ny omröstning på måndag.
För Jean-Marc påverkade omröstningen.
Han sa att om inte jag fick avsked kanske någon annan skulle få det.
Jag ville fråga dig om du är med på att rösta för att jag ska få stanna.
Är det många som går med på förlorad bonus?
Sex.
Och jag ska träffa fem till, med dig.
Gå och säg till mamma att jag kommer till middan.
Vilka sex är det som går med på det?
Det kan jag inte säga, för omröstningen är hemlig.
Jag vet inte hur de klarar sig utan bonusen, för det gör inte jag.
Min fru och jag har våra utgifter och du kan inte kräva det av mig.
Det är inte jag som bestämt att du förlorar bonusen om jag blir kvar.
Det är inte jag heller. Tänk dig in i min situation.
Ja, då så...
- Hej då. - Hej då.
Sandra!
Kan jag vara uppriktig mot dig?
Ja.
Dumont har sett att 16 klarar jobbet, så varför skulle han ta tillbaka dig?
Juliette sa att när ni var 16 måste ni jobba tre timmar extra per vecka.
Och om man accepterar det för att tjäna mer?
Jag vet inte. Dumont sa att om majoriteten vill att-
- jag ska få vara kvar, så får jag vara kvar.
Det vore ju bra för dig.
- Vi ses på måndag. - Ja.
- Varför körde du hit igen? - Hon kanske inte har ringt...
- ...för du råkade ge fel nummer. - Det tjänar ingenting till.
Jag har ju sagt att jag inte vill träffa fler. Jag vill åka hem.
De som är kvar, träffar jag i morgon. Nu kör vi.
Sandra, hör på mig. Julien har påverkat dig.
Chefen har inte sagt att han hellre betalar övertid än har dig kvar.
Det vet han inget om. Han sa det för att du inte ska gå till de andra.
Han är rädd att förlora sin bonus. Det är allt. Fall inte i hans fälla.
Säger hon ja återstår bara två och du kan säga det är sju, nästan hälften.
Det märks att det inte är du som måste gå dit.
- Jag kan följa med om du vill. - Nej.
- Det är din tredje. - Jag behöver dem.
Jag har inte ringt än, för min man vill inte...
Det gör inget. Jag förstår, oroa dig inte.
- Anne... - Hej då.
- Jag väntar besked från byggaren... - Glöm det. Jag borde inte ha kommit.
- Vad gör du? - Jag pratar med Sandra.
- Gillar du att jävlas med andra? - Gå in!
- Gå in, sa jag! - Ta det lilla lugna.
- Är du inte klok? - Vad har jag sagt?
Mår du bra?
Kör hem.
Är du säker?
Jag slutar jävlas med alla andra.
Jean-Marc har rätt. Jag är inte längre kompetent.
Säg inte så.
Din telefon...
Hallå?
Ja. Vad gör ni?
Ja, hon sitter bredvid mig.
Det är Maxime.
Hallå.
Ja.
Vad bra.
Pappa berättar för dig sen. Han hämtar er i kväll.
Ge din syster en puss från mig. Nej, låt mig få tala med henne.
Är allt bra?
Ja.
Jag ville säga puss och kram och att pappa hämtar er i kväll.
Juliette ringde mig. Hon vill tala med dig.
Jag ska köpa bröd och sandwichar till barnens picknick i morgon.
Ringer du inte upp henne?
Sandra!
- Jag vilar. - Kom ner 30 sekunder bara.
- Varför det? - Kom ner, så får du se.
Jag ville säga att jag på måndag röstar för att du ska få vara kvar.
Tack.
Det blir sju. Bara två till, så går det vägen.
Jag har just svalt hela asken Xanax.
- Alla pillren? - Ja.
Ring efter ambulans. Fort!
- Ni bor väl på nummer 16? - Ja.
Vänta... vänta...
Har min man informerats om att jag kommit ner hit.
Han sitter i väntsalen här bredvid. Jag säger till honom.
- Får jag äta något? - Javisst. Är du hungrig?
Jag kan be om en måltidsbricka. Morotssoppa och ostsmörgåsar idag.
Tack, det vore snällt.
Jag låter droppet sitta kvar en halvtimme till. Hej så länge.
Förlåt.
Godkväll. Ni hade bett om en måltidsbricka.
Ja.
Jag ställer den här.
Tack.
Är du hungrig?
Ja, jag vill gärna ha soppan.
Tack.
Jag skulle vilja ringa barnen.
Jag gjorde det. Jag sa att jag kommer senare.
- Och Anne, åkte hon hem till sig? - Nej, hon sitter i väntrummet.
De tre som är kvar hälsar vi på i kväll.
Orkar du det?
Ja. Och du?
- Först skjutsar vi hem dig. - Det behövs inte.
- Sätt av mig på Place Kuborn. - Nej, hos dig.
Jag åker inte hem. Jag har bestämt mig för att lämna min man.
- Är du säker? - Ja.
Det är första gången i mitt liv som jag tar ett eget beslut.
- Om du vill kan du sova hos oss. - Ja, i natt blir det till hjälp.
Tack.
- Hej. - Hej.
Förlåt att jag kommer så sent.
- Om jag stör kan vi ses i morgon. - Nej då.
Jag vet varför du kommer. Yvon ringde mig.
Han går med på förlorad bonus men jag kan inte det. Vi har bara en lön här.
Jag hade velat hjälpa dig, men jag kan inte. Jag klarar mig inte själv.
Jag är ledsen men så är det bara.
Jag är ledsen över att du skulle förlora bonusen, men det är Dumont...
Hursomhelst gör du rätt i att kämpa. Det är jag som borde säga ja.
För mig blir det katastrof om majoriteten stödjer dig.
Men jag önskar dig ändå det. Ursäkta.
Ja, efter sju år tillsammans är det svårt för mig också.
Ursäkta.
- Kanske bäst vi skjutsar hem dig. - Nej, nej. Det är inte lätt.
För vi har nyss flyttat in och talat om barn, men det är bättre såhär.
Känn dig inte tvungen för min del. Jag skulle förstå om du ändrar dig.
Jag känner mig inte tvungen. Jag är glad över att stödja dig.
Du tackade för jag kom hem till dig. Jag tackar dig för du kom till mig.
Lite musik? Det är rockdags.
- Gillar du rock? - Ja, jag älskar det.
Vi också.
Godkväll. Är det möjligt att få tala med Alphonse?
Det är till Alphonse!
- Hej. Ursäkta att jag stör så sent. - Inga problem.
Jag heter Sandra och jobbar med Alphonse och vill tala med honom.
Han är på tvättomaten vid korsningen.
- Jag kan följa henne dit. - Ja, men kom genast tillbaka.
- Tack. Hej då. - Hej då.
Alphonse, lakanet sitter fast.
Vänta.
Vik det.
Jag skulle gärna vilja rösta på dig i morgon.
Det uppmanar Gud mig att göra, att hjälpa min nästa, hjälpa dig.
- Men... de andra... Jag är rädd. - Vem är du rädd för?
De på fabriken. Det var därför jag inte röstade på dig i fredags.
Det var inte för bonusen. Jag har få tjänsteår, så jag får bara 150 euro.
- Har Jean-Marc talat med dig? - Ja.
Jag går.
- Hej så länge. - Hej då.
Vad sa han?
För att bli uppskattad, så skulle jag rösta för bonusen som alla vill ha.
Jag hade velat rösta på dig men jag vågade inte.
Ursäkta, det är min maskin.
Det blir annorlunda i morgon med hemlig omröstning, ingen får veta.
- Hur många tänker rösta på dig? - Om du röstar på mig blir det åtta.
Kanske nio med Charly, den ende jag inte träffat. Han var inte hemma.
Jag kommer rösta på dig.
Tack.
- Då ses vi i morgon. - Ja, det gör vi.
Sandra!
Det betyder alltså att utan min röst har du inte majoritet?
Ja.
- Godkväll. - Godkväll.
Jean-Marc kommer säga att min röst fick dig att vinna.
- Han kommer inte få veta nåt. - Jo, han kommer fråga oss allihop.
Du behöver inte vara rädd. Hälften kommer att ha röstat som du.
Jag har tidsbegränsad anställning som ska förnyas i slutet av september.
Om Jean-Marc skriver en dålig rapport kommer de inte förnya mitt kontrakt.
Du är som jag. Du är rädd för Jean-Marc.
Ja.
- Hej då, ungar.-Hej då, Manu. - Hej då.
- Ha en bra dag. - Du också, mamma.
- Lycka till. Ring, så fort du vet. - Ja.
Sju är med på att inte ta bonusen, en tvekar och så är det du.
Jag vet inte. Jag får se. Jag behöver den, men jag får se.
Jag vet att 1 000 euro är mycket pengar, men jag förlorar jobbet...
- Jean-Marc ska inte vara här. - Och varför är hon här?
- Utan Jean-Marc vägrar jag rösta. - Robert, jag går.
- Hon ville bara träffa Charly. - Det kan påverka omröstningen.
- Varför får inte Jean-Marc vara här? - Med chefen här är man inte fri.
- Ni två kan inte komma med ert larv. - Och du håller käften!
Lugna ner er!
Jag och Sandra går ut och ingen ska påverka. Hur ska det hela gå till?
Jag har lådan här.
Det är 16 lappar.
Det står "SANDRA eller BONUS". Ringa in det ena och lägg i lådan.
Jag föreslår att Julien hjälper mig med rösträkningen.
- Är alla överens? - Ja.
Sandra...
Är du nöjd nu sen du jävlats med hela styrkan?
Omröstningen var i fredags. Vad tjänar det till att rösta igen?
- Du skrämdes, så de röstade emot mig. - Vad insinuerar du?
Du sa till några att det är bäst att avskeda mig, för annars får de sluta.
- Det har jag aldrig sagt. - Jo, det sa du.
Och i helgen ringde du till dem, så att de inte skulle ändra sig.
Vad menar du?
Vem har sagt det?
Struntsamma.
Du har inget hjärta.
Åtta för, åtta emot.
Det saknas en.
Jag tittar förbi hos dig efter jobbet.
De som stött dig är i matsalen.
Tack för att ni stödde mig.
Jag kommer aldrig glömma det.
Om du vill sova hos oss i natt får du göra det.
Tack.
Hej då. Jag ska tömma mitt skåp.
- Jag hjälper dig. - Nej, det behövs inte.
Vi ses i kväll.
- Fru Bya? - Ja.
Herr Dumont vill tala med er.
Jag kommer.
- Ja? - Fru Bya...
Kom in, fru Bya. Hej.
- Hej. - Slå er ner.
Christiane, jag förstår inte siffrorna. Be dem förklara.
- Och om de vill tala med er? - Säg att jag är ledig om tio minuter.
Sätt er.
Nej, sätt er här.
Ni lyckades övertala hälften att ge upp sin bonus. Bravo!
Det är ju inte majoriteten men för att undvika osämja bland personalen-
- kommer jag bevilja bonus åt alla och anställa er igen.
Jag kan inte göra det med detsamma för under er sjukskrivning-
- såg Jean-Marc och jag att jobbet kan skötas av 16 i stället för 17.
I slutet av september förnyar jag inte en tidsbegränsad anställning-
-så kan ni komma tillbaka.
Till dess får ni arbetslöshets- ersättning under två månader.
Det var den glada nyheten som jag ville berätta. Ni blir kvar hos oss.
Jag kan inte ersätta en som avskedas.
Nej då, hans kontrakt förnyas bara inte.
- Det är samma sak. - Nej.
Adjö, herr Dumont.
Ja, det blir svårt, men jag ska börja söka idag.
Ja.
Ja. Klockan tolv?
Ja. Jag också.
Hej så länge.
Manu!
Är du där?
Vi kämpade bra.
Jag är lycklig.
Jag älskar dig också.
Översättning: Marianne Marty
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com